NA OSMO NEDELO PO S. TROJICI 
Et vocavit illum, et ait illi: Quid hoc audio de te? Redde rationem villicationis tuae. 
Inu on je njega poklical ter je rekel k njemu: Koku jest slišim tu od tebe? Sturi rajtingo od tvojga hišovajna. 
Je tedaj vener rejs, de vi, o častiti mašniki, katerem zdaj grešenki inu grešence v spuvidi morjo njeh pregreli rajtingo dati, bote tudi vi mogli očitnu rajtingo dati, koku ste v vašim duhovnim stanu živeli? Tedaj vi krajli inu cesarji, katerem vaši glavarji zdaj morjo od vašiga veliciga prehodiša rajtingo dati, bote pred vašom podvrženom folkom mogli rajtingo dati, kam ste taistu prehodiše djali? Tedaj vi gospoda, kateri vsaku lejtu od vaših flegarju inu kmetu čisto rajtingo hočete imeti, bote tudi vi mogli rajtingo dati za vsaki denar, kateriga od kmeta čez dolžnust ste prejeli? Tedaj vi kopci, kateri nuč inu dan z vašmi bukvomi rajtingo delate, bote tudi mogli rajtingo dati, koku ste vaše blagu predajali? Tudi vi, hišni gospodarji, bote mogli odrajtat taistu blagu, kateru pregrešnu ste zadjali. Tudi vi hošterji bote mogli rajtingo dati od taiste premajhene mire inu vage, s katerimi ste ludi golufali. Vi žene, desilih nihdar nejste rajtat se učile, vener bote mogle od sledne misli inu narkrivnišiga djanja vašiga pred celim svejtom rajtingo dati. Ne šlišite, kaj pravi s. evangeli? Redde rationem villicationis tuae! Ali kedaj le-tu bo? Na sodni dan, kadar vsi bomo k sodbi inu k rajtingi poklicani. Surgite mortui & venite ad iudicium inu rajtingo dajte od vašiga živenja. Ali gdu se ne bo na tem prestaršil? S. Efrem, de lih bogaboječ, kadarkuli je premišlvav, de bo mogal od sledne besede, misli inu djanja rajtingo dati, od straha se je tresil inu milo jokal, kakor sam pravi. Igitur dum mente revolvo, timore corripiuntur omnia membra mea; dissilvor undique, oculi mei pra timore lacrymas fundunt, vox mihi deficit, & cogitationes mea silentium meditantur. Inu s. Job de si lih nedolžin, se je bal, rekoč: Quid Quis faciam, cum surrexerit ad inditandum Deus, & cum quæfierit quid respondebo illi? Pošlušajte tudi Davida. Non intres in iudicium cum ferno tuo, quia non instificabitur in conspectu tuo omnis vivens. In s. Pavlus se je tudi bal: Nihil mihi conseius sum, sed non in hoc instifieatus sum. Zatoraj tukaj s. Bernardus zavpije: Quid in Babylone tutum, si in Ierusalem manet scrutinium? Qomodo virgulta immobilia stabunt, si huius pavoris turbine etiam eadri quatiunitur. Zatoraj dokler vsi mi en dan imamo to težko rajtingo našiga živenja dati, kakor očitnu nam pravi s. Pavlus: Omnes stabimys ante Tribunal Christi, itaque unusquisqie nostrum pro se rationem reddet Deo, hočem od te rajtinge danes govoriti N. N. ter se troštam, de le-to premislejoč njih živejnje bodo pobulšali, dokler Stapletus on pravi: Sicut sol omnes stellas fulgote sue obscurat; Sic solius indicy, & examinis memoria terrore suo omnes Concupiscentias extinguit. Poslušajte tedaj ter v imenu božjim začnem. 
Na taisti strašni sodni dan bo prišel ta rihtar nebeški na zemlo, nikar uže kakor ta prvikrat ubužec inu reven z našo nedlužno naturo pokrit. Verbum Care factum est. Ampak in sede maiestatis suae. Ta prvikrat je bil prišel na tihim, de obeden nej vedel. Cum quietum silentium tenerent omnia & nox in suo cursu mediu iter tenerent omnia. Ampak takrat bo prišel očitnu, de vsi bodo vedili inu vidili. Deus manifestè uenient, Deus noster, & non silebit. Ne bo prišel kakor ta prvikrat poln gnade inu milosti kakor ena frišna rosa. Descent sicut pluuia in vellus, siet stillicidia stillantia super terram. Ampak kakor ena goreča strela, katera bo vse pred sabo požgala inu končala. Ignis in conspectu eius exardescet, & in circuitu eius tempestas vallida. Ne bo prišel kakor ta prvikrat, de bi naše duhovne bolezni ozdravil inu tu izveličejnje nam dal. Ego vieni, ut uitam habeant, & abundatius habeant. Ampak de bi te grešne sodil inu frdamal. Ecce dies Domini ueniet crudelis, & indignatione plenus, & iræ furorisque an ponendam terram in solitudinem, & peccatores eius contrerendos de ea. Ne bo prišel kakor ta prvikrat iskati te zgublene ovčice. Ego sum pastor bobus, & animam meam pono pro ouibus meis. Ampak bo prišel, de sledni od svojga živejna njemu bo rajtingo dal. Redde rationem uillicationis tua. Ta prvikrat je bil prišel kakor en dobrutlivi ženin. Tanquam sponsus procedens de thalamo suo. Inu vse vabil k ohceti. Venite a Nuptias ta krat pak prišel bo kakor en praeceptor ali mojster, kateri pred sabo pokliče svoje šularje inu sledni mu more pokazat svoje pismu, aku je prav A, B, C pisal, kakor on mu je neprej napisal. 
Zdaj aku želite vejdit, zakaj tulikajnkrat s. evangelisti Kristuša imenvajo magister, dokler čez petdesetkrat mu pravijo magister. Inu cilu dobru Kristušu je le-tu ime dopadlu; v tem kir enkrat mu so djali magister, jim odgovori: Vos me vocatis Magister; & bene dicitis: sum etenim. Zamerkajte tedaj to skrivnust, kršeniki, kateri Kristusavi šularji ste: Kristus bo z nami sturil, kakor s šularji sturi en praeceptor ali mojster, kateri uči svoje šularje pisat. Ta jim naprej napiše inu zapovej, de imajo na njegove puštobe gledat inu po taistih pisat, jim oblubi (de aku bodo dobra merkali inu pisali) šenkat en lep pildek; če pak bodo žleht pisali, de jih bo dobra otepel inu na ta oslovi stol posadil. Kadar vidi, de za te oblube ne marajo, jih krega, s šibo po mizi tepe inu jih straši ter jih opomina, de bi na njega pismu gledali. Kadar uže ura pride, de sledni ima na svoj dum pojti, takrat eniga za tem drugem pokliče inu vpraša, kaj se je naučil. Gleda, koku je pisal inu aku njeh puštobi so glih njegovim puštabam; inu kadar nejso glih, takrat začne jih sfariti, rekoč: »Osel, ne vidiš, de ta puštob A nej, kakor sem ga jest napisal? B je umazan, C je krumpast, D je grd, E je premajhen. Ah, ti žleht fant, nikar eniga puštoba nejsi prov sturil.« Takrat popade šibo, ga začne šeškat inu tepsti inu ga na ta oslovi stol pošle, kir s špotom more sideti. V glihi viži ta veliki mojster Kristus Jezus nam je naprej napisal, koku imamo živeti, rekoč: Exemplum dedi vobis, ut sicut ego feci, ita & vos faciatis. 
Čez dan našiga tekočiga lebna v šuli veliki tiga svejta nas sfari inu krega skuzi preroke, apostelne, učenike inu pridigarje, de bi nas v strahu držal, de bi se učili, merkali na ta eksempel inu se bali faliti inu de bi bukve naše duše ne umadeželi. Udari tudi po mizi našiga života s šibo te bolezni, buštva, lakoti, vojske inu kuge. Ego humiliavi lignum sublime, pravi skuzi preroka. Kadar pak bo prišel čas inu ura, de sledni bo mogel na svoj dum pojti, kakor si bo eden zaslužil, kir bo do vekoma mogel prebivat, inu na sodni dan le-tu se bo godilu.Cuncta, quæ fiunt, adducet Deus in indicium, pro omni errato, siue bonum, siue malum sit. Takrat bo vse poklical: Surgite mortui, venite ad iudicium! Vsakateri ponese svoje bukve pred tiga nebeškiga mojstra, v katerih bodo vsi grehi zapisani. Liber scriptus proferetur in quo totum continetur, unde mundus indicetur. Takrat bo eniga za drugem poklical inu v bukve naše vejsti gledal inu puštob za puštobom premišluval inu djal nam grešnikom inu vam grešencam. Ta puštob A, Andoht, nej si prav merkal na moje pismu, kir stoji zapisanu inu zapovedanu: Devota ac promptissima merite Deo tuo servies. Ti imaš G. Bogu andohtlivu inu flisnu šlužiti. Ali ti si taku majhenu andohti pruti meni imel, de en cel dan nejsi li enkrat na mene spumnil, temuč kadar si z mojim imenom predel inu zašental inu aku ste kakušno andoht meni časih sturili, vener zraven druge Bogove ste molili, kakor Samaritanarji. Cum Dominum corelent, Dijs quoque suis seruebiant iuxta consuetudinem gentium. De si lih ste vejdili, kaj sim jest skuzi Safonia djal: Disperdam eos, qui iuranz in Domino, & iurant in Melchon. Ta puštob B, Brumnost, je preveč umadežen. Jest B vam sem bil zapovedal: Ambulate in via immaculata, ti pak tavženkrat si umadežal tvojo dušo, po pildu s. Trojice stvarjeno, skuzi nesramne besede, negnusne misli inu grešnu djanje. Maculata es in iniquitate. Inu: denigrata es super carbones: inu garda si ratala, kakor hudič, čegar volo si vselej doprnašala, de si lih večrat vas sim kregal inu sfaril, rekoč: Vos ex parte Diabolo estis, & eius opera vultis perficere. Jest vas sim večkrat prosil, de bi imeli brumnu inu nedolžnu živeti, rekoč: Estote perfecti, sicut Pater uester cælestis perfectus est. Ali vse zabstojn. Ta puštob C, Cirku, je napek sturjen. Jest vam sem večkrat djal: Domus mea domus orationis vocabitur. V moji cerkvi vi nemate drugiga delat, ampak molit; drugiga nemate mislit, ampak na moje nebeške skrivnusti. Vos autem fecistis illam speluncam latronum. V tem kir v cerkvi ste mene večkrat režalili kakor častili, večkrat resrdili kakor utalažili, se nejste mene šonali. Desilih ste vejdili, de jest v priče se najdem v s. zakramentu, vener ste pred mano takušne misli imeli, de huši nejste mogli v eni hošteriji imeti, ste takušne hude želje v vaše srce prpustili inu jim prvolili, de huši bi ne bili mogli imeti v hišah teh gmajn lotrc, inu nejste neč bulši kakor filisterji, kateri so hoteli, de bi pod eno streho prebivala ta skrina Božja inu ta nesramni malik Dagon. Tulerunque Philisthÿm arcam Dei, & intulerunt eam in Templu Dagon. Zatoraj neusmilenu sim jih bil štrajfal. Et facta est confusio mortis magnæ in Civitate. Za volo tiga tudi vas se ne bom šonal. Ta puštob D, Dobru djanje, ste grdu sturili. Jest večkrat vam sem djal inu zapovedal: Bene fac ante mortem. Dobru sturi pred smrtjo inu nikar ne odnašaj do tvoje pusledne ure. Ne differas de die, in diem subito enim veniet ira illius, & in tempote vindictæ disperdet te. Taku vas je opominal ta modri, ali vi na le-tu nejste merkali, temuč vseskuzi ste hudu delali. Iugiter facientes malum. Dokler ste v grehoh vaše lejta dokončali. Et consumpti estis in iniquitate vestra. De nihdar dobriga sadu nejste pernesli, kakor unu nerodovitnu fagavu drivu, kateru sim bil persilen prekleti: Nunquam ex te fructus nascatur. Za volo tiga tudi vas zdaj ne morem žegnat. Ta puštob E, Eksempel, je silnu spačen. Vam, zlasti mašnikom, sem skuzi mojga jogra Pavla večkrat djal: Esto exemplum fidelium in verbo, in conversatione, in caritate, in fide & castitate. In omnibus teipsum praebe exemplum bonorum operum. Inu vener ti mašnik namejsti dobriga hud eksempel si dal inu druge pohujšal: Factus est illis in scandalum. Ti mašnik, kateri nejsi živil, kakor si bil dolžan inu vener druge si z besedo učil, nejsi bil neč bulši kakor uni judoški farji, od katerih sem djal k njeh spotu: Dicuni, & non faciunt. Besede so bile dobre, ali djanje je bilu hudu. Vox est Iacob & manus sunt Esau. Ti si bil kakor gosli, katere druge razvesele, same pak neč ne slišijo; ti si bil kakor ta svejča, katera drugim svejti, ali sama sebe scera; kakor zgun, kateri druge v cerku vabi inu sam nihdar ne gre noter; kakor znaminje na cesti, kateru drugem pot kaže, ali samu pak na svojim prvim mejstom ostane. Ti si bil kakor uni hudobni Jerobaom, kateri skuzi ta hud eksempel je bil ta preprosti folk perpravil, de od praviga Boga so bili odstopili. Ali čez takušne sim uže sodbo sturil, rekoč: Væ homini illi per quem scandalum uenit. Ta puštob F, Ferahtan, je napek pisan. Jest vam sem bil zapisal: Discite a me, quia mitis sum & humilis corde, & invenietis requiem animabus vestris. Inu vam sem bil oblubil, aku bote krotki inu pohlevni, de vas hočem povišat. Qui se humiliat, exaltabitur. Inu de si pred svejtom žlahten, bogat inu učen, vener v tvojim srcu imaš ferahtan biti inu imaš spoznati vse od moje dobrute inu milosti, taku boš moje gnade deležen ratal. Quantò magnum es, humilia te in omnibus, & inuenies gratiam coram Deo, quoniam magna potentia Dei solius, & ad humilibus honoratur. Ti pak ravnu kakor uni farizej, od kateriga v s. evangeliju stoji pisanu, de vse druge je zaničval inu li sam sebe štimal, si sturil; zatoraj kakor taistega sem bil ponižal, taku zdaj bom tudi tebe, dokler ravnu danas je taisti dan, od kateriga Izaijas je guvoril: Dies Domini super omnem superbum, & execelsum, & arrogantem, & humiliabitur. Inu dokler ta puštob si pisal nikar po mojim eksemplu, temuč po Luciferju, zavolo tiga boš ž njim na tem narzadnimu stolu v pekli sedel inu tvojo prevzetnost do vekoma preklinal, rekoč: Quid nobis profuit superbia, aut divitiarium iactantia quid contulit nobis? Transierunt omnia illa tanquam umbra. Ta puštob G, Gnada, je premajhen. Jest sem bil tebi dal mojo s. gnado, de bi s taisto si pomagal inu vekši gnade si zaslužil, kakor uni evangeljski hlapec, kateri je bil pet centov prejel, je pet drugih dobil, katerimu njegov gospud je djal. Euge serve bone & fidelis, quia in modico fuisti fidelis, supra multa te constituam, intra in gaudium Domini tui. Ali ti hudobni si vse moje gnade na hudu obrnil: tvojo pamet si nucal k šelmariji, tvojo žlahnust k pregajnjenu teh bozih sirotic, tvojo mladust inu lepoto h nečistosti, tvoje zdravje h pijanosti inu požrešnosti. Jest vam sim večkrat djal: Fratres. Hertamur vos, ne in vacuum gratiam Dei recipiatis. Inu kadar bi vi nucnu prejeli inu si z le-to pomagali, velike šace nebeške bi bili dosegli, dokler stoji pisanu: Infinitus est thesarus hominibus, quo, qui vsi sunt, participes facti sunt aminitæ Dei. Vi pak gnado mojo, kakor Judaž Iškarjot h večnimu pogublejnu ste obrnili, inu vi, kakor oni, bote do vekoma trpeli. Ta puštob H, Hvaležnost, stoji krumpastu. Jest večkrat vas sem opominal, de bi imeli meni hvaležni se izkazat, dokler vas sim svaril, z mojo s. Rešnjo krvjo od pakla rešil, z mojim s. R. Telesam špižal, zatoraj Pavlus vas je lepo vučil. Pax Christi excultet in cordibus vestris, in qua, & vocati estis in uno corpore: & grati estote. Vi pak ste bili vselej meni nehvaležni, na kateru Pavlus je mislil, kadar je djal: Hoc autem scitote, quòd in novissimis diebus instabunt tempora periculosa: erunt enim homines seipsos amantes: Ingrati, scelesti. Vi ste bili hvaležniši taistimu, kateri vas je enkrat v gostje povabil, kakor meni, kateri vas 60 lejt vas sim živil in obilnu oskrbel, de si lih je bilu zapisanu: Cum comederis, & saturatus fueris, benedicas Domini Deo tuo, pro terra optima, quam dedit tibi. Vi ste bili hvaležniši temu, kateri li eno besedo dobro za vas je rekal, kakor meni, kateri vse skuzi Očeta nebeškiga za vas sim prosil. Hudiču inu vaši živini hvaležniši ste bili kakor meni, zakaj na le-te večkrat ste spumnili kakor na mene. Hæccine reddis Domino popule stulte, & insipiens? Nomquid non ipse est Pater tuus, qui possedit te, & fecit, & creauit? Taku vas je sfaril Mojzes, ali za tu nejste neč marali. Pravičnu se morem čez vas tožit, rekoč: Filios enutrini, & exaltani, ipsi autem speuerunt me, zatoraj: Amen dico vobis, quia nescio vos. Ta puštob I, Izveličejnje tvoje duše, sem bil tebi prporočil skuzi usta s. Petra, rekoč: Fideli creatori commendent animas suas in benefactis. Vi pak ste li skrbeli za vaše truplu, de li tu nej obeniga pomankajnja, temuč obilnost imelu, za dušo pak nejste neč marali, desilih uboga prez gnade božje inu smrdeča inu negnusna v greheh je ležala. Jest skuzi svoje pridigarje vas sim sfaril inu djal: Quid est, quod uelis habere malum? Dices mihi nihil omnio. Non uxorem, non filium, non seruum, non ancillam, non tunicam, postremo non caligam, & tu uis habere malam uitam rogote, prapone animam tuam caligæ tuæ. Jest vam sim večkrat djal, de vam ne bo neč pomagalu, de bi si glih vus svejt vdobili, kadar bi vašo dušo zgubili. Quid proderit homini si lecretur mondum totum, & detrimentum animæ suæ faciat. Nejste hoteli bugat inu pošlušat, zdaj v pakli bote to risnico spotnali: Vias difficeles ambulauimus, uiam autem Domini ignorauimus. Ta puštob K, Krst, je vus spačen inu umadežan. Jest od njegove lepote veliku proprej skuzi usta preroka Ezehija sem pravil: Effundam super vos aquam mundam, & mundabimini ab omnibus inquinamentis vestris; & dabo vobis cor novum & spiritum novum. Vi skuzi krst ste bili ratali moji otroci inu erbiči. Kakor pravi s. Joanes: Videte qualem charitatem dedit nobis Pater, ut Filii Dei nominemur, & simus per baptismum. V s. krstu sem vas bil gori vzel za moje otroke, de bi moje s. zapuvidi hranili, hudiču odpovedali, ste bili oblubili, ali nejste držali, temuč kakor en drugi Julianus Apostata ste se sramuvali kršanski živeti ter ste se hvalili inu štimali, kadar ste moje zapuvidi prelomili. Inu des si lih s. katoliš kršanska Cerku je za vas prosila: Da cunctis, qui Christiana professione censetur, & illa respuere, quæ huic inimica sunt nomini, & ea quæ sunt apta sectari. Jest bi bil rat všlišal, vi pak nejste hotei pervolit, zatorej poberite se z ajdi v tu večnu pogublejnje. Ta puštob L, Lubezen, meni cilu neč ne dopade. Jest sem bil očitnu zapisal: Diliges Dominum Deum tuum ex toto corde tuo, & ex tota anima tua, & ex tota mente tua. Inu za tiga volo Bug nas je taku močnu lubil, de bi tudi mi njega lubili, kakor pravi s. Bernardus: Ad nihil aliud amavit Deus, quam ut amaretur. Cum amat non aliud vult, quam amari. Vi pak ste več lubili taisto smrdlivo inu grešno peršono, taisti nesramni lušt vašiga mesa kakor pak mene, zatoraj nejste mene vredni gledat, dokler jest sim vam zapisano pustil: Qui amat Patrem, aut matrem. &c. plusquam me, non est me dignus. Ta puštob M, Modrust, nej, kakor sem jest želel. Jest sem vas učil: Estote prudentes sicut serpentes, & simplices sicut columbae. Kača je modra, zakaj na drugu ne gleda, ampak de glavo ohrani, v kateri nje živitek stoji; golob pak je taku preprost, de obeniga ne rezžali. Vi pak ste vse napek sturili, dokler nejste imeli soseda ali bližniga, de bi ga ne bili rezžalili inu škodvali. Za mene, kateri sem vaša glava, kateri vas sem regiral, nejste neč marali inu več ste se šonali vašiga hlapca inu dekle, dokler pred mano ste tu sturili, katera sturiti pred njimi bi se bili anali. Zatoraj bom potrdil taisto sodbo. In terra sanctorum iniqua gessit, & non videbit gloriam Domimi. Ta puštob, N, Natura, nej po moji voli. Jest sem vam djal, de nemate živeti po vaši hudi naturi kakor ta nepametna živina. Nolite fieri sicut equus, & malus quibus non est intellectus. Vi pak ste živeli, kakor taisti, od katerih piše moj joger. Subintroierunt enim quidem homines (qui olim prascripti sunt in hoc indicium) impÿ, Dei nostri gratiam transrentes in laxuriam. Inu dokler nihdar nejste hoteli vašo naturo umojstrit, v nebu ne šlišite, zakaj jest sem djal: Regnum celorum vim patitur, & violenti rapiunt illud. Ta puštob O, Obluba, nej prav pisanu, zakaj jest sem bil zapisal: Redde Altissimo vota tua. Vi pak, kadar ste bili bolni ali v nevarnosti, stu oblub ste sturili meni inu mojim svetnikom; inu kadar vas sem uslišal, ste se meni zlagali. Spumnite, de Anania inu Zafira za volo ene same lasje z naglo smrtjo so bili umrli, aku vi z večno smrtjo bote zdaj umrli, vam ne morem pomagat. Zakaj mojo besedo ne bom nazaj potegnil, katero sim govuril: Si quis votum Domino voverit, aut se constrinxerit turamente: non faciet irritum verbum suum, sed omne quod promisit, implebit. Ta puštob P, Praznik, nema obene podobe z mojim. Jest sem bil na Mojzesave table zapisal: Memento, ut diem sabbati sanctifices. Jest sim hotel, de bi praznik praznuvali z molitvijo, s pošlušajnom Božje besede, s premišluvajnom moje dobrute inu gnade, kakor vas je učil s. Ambrož: Festus dies Domini est, ubi perfectarum virtatum gratia est; qua tunc perfecta sunt, si sollieitudines saculares, & corporales illetebras victor animus deliminent a voluptatis exeludat. Vi pak narhudobniši ste v praznik bili, cel dan ste pili, kvartali, plesali inu stu nespodobnih del doprnašali. Taku da resničnu od vas je govuril s. Hieronimus. Quod si quando dies festus venerit, saturantur vino, epulis, & luxuria ad vomitum. Takušni prazniki meni ne dopadejo: Calendas vestras, & solemnitates vestras, odivit anima mea, facta sunt mihi moesta. Zatoraj od mene Iona ne troštajte se, ampak od hudiča, katerimu ste praznuvali. Ta puštob R, Risnica, kumaj inu kumaj se pozna. Jest vam sem bil zapovedal, de bi ne imeli lagati, temuč risnico govoriti. Deponentes mendicium, loquimini veritatem unusquisque cum proximo suo. Vi pak ste li na eksempel tiga satana gledali inu nihdar ene risnične besede z vaših ust nej bilu šlišat. Zatorej potrdim tu, kar nekedej sim djal: Vos ex patre Diabolo estis: ille homicida erat ab initio, & in ueritate non stetit: quia non est ueritas in eo, cum loquitur mendacium, ex propÿs loquitur, quia mendax est. Ine de lih. s. Ambrož vas je prosil, rekoč: Cauete, fratres mendacium, quia omnes, qui amant mendacium, filii sunt diaboli. Vi pak ste se hvalili, kadar eniga z lasjo ste ogolufali inu ste se štimali, rekoč: Locuti sumus de corde uerba mendacii. Sodba moja je uže čez vas sturjena: Qui loquitur mendacia, peribit. Ta puštob Z, Zakon, je preveč umadežan. Jest vam sem bil zapovedal: Non mœchaberis. S. Pavlus vas vučil: Vt unusquisque scia: uas suum possidere in sanctifaciationem. Vi pak uže vejste, v kakušni viži ste živeli inu vkupaj ta s. zakon držali inu kulikajnkrat ste zakonsko vero prelomili. Od katerih je govoril Jeremias, kadar je djal: Vnusquisque ad uxorem proximi sui inihiabar. Pavlus vas je opominal, de bi se varvali: Nolite errare: Adulteri Regnum Dei non possidebunt. Nejste vener se hoteli pobulšat, za volo tiga se bo nad vami dpolnilu, kakor S. Duh pravi: Qui autem adulter est, propter cordis inopiam perdet animam suam. Ta puštob T, Tovarštvu, nejsi prav držal. Jest sem tebi bil zapovedal: Cum viro sancto assiduus esto, quaecumque cognoveris observantem timorem Dei. Zakaj tudi ti bi bil svet inu bogaboječ ratal. Cum Sancto sanctus eris, & cum viro innocente innocens eris. Ti pak tvoje tovarštvo si vselej želil imeti s temi grešnimi. Si videbas furem currebas cum eo, & cum adulteris portionem tuam ponebas. Zatoraj zdaj ne morem se čez tebe usmilit, dokler stoji pisanu: Quis miserebitur incantatori à serpente percusso, & omnibus, qui appropiant bestÿs? & sic qui comitatur cum viro iniquio, & obvoltus est in peccatis eius. Ta puštob V, Vera, nej po moji misli. Jest sem djal: Amen, amen dico vobis: qui credit in me, habet vitam aeternam. Vi pak z ustmi ste djali: Credo, Domine, z djanjam pak ste vse drgači sturili, zatoraj vaša vera vam neč ne bo pomagala, kakor večkrat ste šlišali. Quid prodest, fratres mei, si fidem quis dicat se habere, opera antem non habeat? Nunquid poterit fides saluare cum. Ta puštob Č, Čas, nejste dobru inu nucnu doprnesli, desilih s. Pavlus vas je opominal: Dum tempus habemus, operemur bonum. Vi pak li nenucnu ste stali, zatoraj vas sim svaril: Quid hic stati stota die otiosi? Zatoraj na videm, de bi obenu dobru delu v rokah imeli, kakor od vas je David govuril: Dormierunt somnum suum, & nihil invenerunt omnes viri divitiarum in manibus suis. O zanikrni, o hudobni, o boganarodni grešniki inu grešence! Kaku majhenu ste na moj eksempel gledali inu kaku žleht ste pisali po mojih s. zapuvidoh! Moje oku ne more faliti, kateru vse le-tu falejnje vidi zapisanu v bukvoh vaše vejsti. Dosehmal jest sem molčal inu potrplenje imel. Haec fecisti & tacui. Zdaj pak nej več čas molčati, temuč bom tebe štrajfal inu na tu zadnje mejstu v pekel postavil kakor eniga nepametniga inu nevredniga šulerja, kir do vekoma boš z velikim špotom inu martro trpel inu prebival. Quid ad hoc respondemus, fratres? pravi s. Ciprianus. Kaj bomo takrat odgovurili? S. Bernardus, kadar je le-to ostro rajtingo premišlvav, se je od straha tresil, potil inu jokal, rekoč: O lacryma ubi est? O fontes lacrymarum! Fluite super faciem meam: Deus meus quid faciam cum venerit indicium tuum? Quid respondebo cum uenerit examen indicÿ tui? Væ diei illi, in quo peccaui. Aku taisti nesrečni človik, kateriga uni krajl je vprašal, rekoč: Qumodo huc intrasti non habens uestem nuptialem?, nej vejdil, kaj odgovorit. Az ille obmutit. Kaj bo mogel odgovorit ta grešni človik, kateri s temi velikemi grehomi kakor z eno reztrgano suknjo pred tem nebeškim rihtarjam bo stal inu čisto rajtingo mogel dati od sledne ure inu minute? Redde rationem villicationis tuae! Rajtingo, rajtingo hočem imeti od vsih ludi. Ti, Adam, oča tih človeku, sturi rajtingo od devet stu inu trideseti lejt, Enoh od devet stu inu petdeset lejt, Matuzalem od devet stu inu devet inu šestdeset lejt, ti od stu lejt, ti od petdeset, ti od štirideset! Ah moj Bug, kakušna težka rajtinga bo le-ta! Quid ad hoc respondebimus, fratres? Morebiti de se bomo v tajbo postavili? Neč ne bo pomagalu, zakaj vse stvari bodo spričvale, de nejsmo po eksemplu božjim pisali inu njegove s. zapuvidi držali. Omnis creatura armabitur contra insensatos. Takrat hudiči bodo djali: O pravični rihtar! Ti si nas z en sam greh z nebes v pekel vrgel inu z angelu si nas k hudičom sturil; mi sedaj tudi čakamo, de le-te, kateri nejso živeli po zapuvidi božji, imaš frdamat inu v našo oblast jih dati, dokler vselej našo inu nikar tvojo volo dopolnili so: mi spričemo, de ta je bil nevošliv svojmu bližnimu kakor Kajn, ta je bil prevzeten kakor faraon, ta je bil nečist kakor Herodež, ta je bil goluf kakor Joab, ta je bil nehvaležen kakor Absolon, ta je bil en tat kakor Akan, ta je bil en ohrnik kakor Akab, ta mašnik je bil nevreden kakor Phines inu Ophnes, ta duhovni je bil hudoben kakor Balaam, ta žena je bila prešešna kakor Herodias, le-ta je bila lotrska inu nesramna kakor Jezabel, le-ta je feratala moža kakor Dalida Samsona. Vse le-te si uže enkrat v našo oblast dal, dej tedaj nam tudi le-te, kateri so tudi živeli kakor oni. Takrat tudi ta vejst bo začela se tožit inu spričvati, rekoč: Jest, o pravični rihtar, sim sturila mojo dolžnust inu nejsim meru ponoči ino po dnevi pustila, de bi od greha nehav, ali vse zabstojn. Testimonium reddente illis conscientia ipsorum. Nebesa bodo spričvali inu tožili. Mi smo jim našo svetlobo kazali, de bi k tebi rajžali, oni pak: Magis dilexerunt tenebras, quam lucem. Mi smo vidili, kadar ta inu un greh so doprnesli. Reuelabunt cæli iniquitatem eius. Tudi angelci bodo spričvali inu djali: Exurge Domine, & dissipa inimicos tuos. Zakaj mi smo jih lepu vučili po tvoj zapuvidi živeti, ali nihdar nas nejso hoteli bugat, temuč li po hudičovim noterdajanju so živeli. Astiterunt omni uiœ non bonœ, & inquinatœ sunt uiœ illorum in omni tempore. Večkrat smo tem bogatim djali: Diuitœ si affluant nolite cor opponere. Ohrnikom pak: Rapinas nolite concupiscere. Prevzetnom pak: Nolitr exollere in altum cornu vestrum. Šentvacom pak: Nolite fieri sicut equus, & mulus. Trdovratnim pak: Hodie si uocem Domini audieritis nolite obdurare corda uestra. Ali vse tu neč nej pomagalu, zatoraj štrajfaj jih inu mi bomo do vekoma tvojo pravico častili. Kaj bomo takrat začeli? Kaj bomo odgovorili? Kam se bom obrnili? Pravi s. Hieronimus: Quid facies peccator? cum contra te conscientia propria loquetur, scriptura fatebitur, accusabunt te elementa, armabitur contra te omnis creatura. Crux Christi contra te orabit: Christus sua uulnera contra te allegabit: Quid facies peccator? Ah moj Bug, kaj z ena težka rajtinga bo le-ta! Sam G. Bug bo sprašoval ter sodil, o strah! Hudič bo tožil, o grozovitnost! Angelci inu nebesa bodo spričvali, o reva! S. križ in s. rešne rane, katere sicer so imele biti naše izveličejnje, bodo vpile maščuvajne. Joh, joh, joh nam grešnikom inu grešencam! Kaj bomo takrat začeli? Kam se bomo obrnili? Kaj z en zguvor bomo našli? Ah moj usmileni Jezus, jest n hočem več taku hudobnu inu grešnu živeti, temuč hočem na tvoj eksempel gledat, po taistim, kar bo meni narveč mogoče, živeti inu za te doprnesene grehe na naga kolena pokleknem inu pohlevnu te prosim, podeli meni tulikajn časa živeti, de bi se solzami mogel moje madeže oprati, čez moje grehe pravo pokuro sturiti, de bi hudiči ne imeli tulikajn uržohu mene obtožit inu de bi ne šlišal tulikajn prič čez mene spričvat inu zlasti, de bi v tvojih s. ranah izveličejnje, nikar frdamajne našel. Recordare, Jesu pie, quod sum causa tuae viae; ne me perdas illa die. Ingemisco tamguam reus, culpa rubet vultus meus, supplicanti parce Deus. Amen. 
