NA DAN S. AGNES − DIVICE INU MARTRNCE 
Gaudeamus, et exultemus, et demus gloriam ei; quia venerunt nuptiae Agni, et uxor eius praeparavit se. 
Veselimo se inu bodimo veseli inu dajmo njemu čast; zakaj tiga jagneta ohcet je prišla inu njega žena se je prpravila. Apoc. c. 19. 
Jest najdem, de vselej ti učeni so djali inu ta nucni uk dajali, de ta, kateri se hoče dobru oženit, ima gledat, de svojo gliho vzame, aku hoče v miru inu lubezni živeti inu potroštan biti. Sicer če ne bo svojo gliho našel, težku bo potroštan živil, kakor Ovidius je zapisanu pustil: Quam male inaequales veniunt ad aratra juvenci. lam praemitur magno coniuge minor. Non honor est, sed onus species laesura ferentes. Si qua voles apte nubere, nube pari. Inu en drugi cilu pravi, de bi imena tudi glih mogla imeti. Za tiga volo gospud Bug, kadar je bil prložil en puštob imenu Abrahamu, je bil tudi prložil en puštob imenu njegove žene, kakor je zamerkanu v s. pismu. Gen. c. 17.: Nec ultra vocabitur nomen tuum Abram, sed appellaberis Abraham, quia patrem multarum gentium constitui te. Inu dokler tvojmu imenu sem en puštob prstavil, morem tudi imenu tvoj žene en puštob prložit. Dixit quoque Deus ad Abraham: Uxorem tuam non vocabis Saraj, sed Sarram. Kateru skrivnust je zamerkal Chrysostomus, rekoč: Quemadmodum nomine imposito significavi, quod pater sis turus multarum gentium, ita, et uxori tuae similiter appono litteram, erit ita Sarra nomen eius. Zatoraj tudi sin božji, kadar je hotel za svojo nevesto vzeti človeško dušo, vedeoč, de nej bila njemu gliha, dokler on je bil stvarnik, ona stvar, on bogat, ona uboga, on vsigamogoči, ona slaba, on visok, ona nizka, on moder, ona preprosta, on lep, ona grda; za tiga volo z nebes je bil na zemlo prišel, de bi popolnama človeški duši glih ratal, kakor očitnu pravi s. Petru Cellensis: ldcirco in thalamo contraxit se paulominus minoratus ab angelis, exuit vestimentis gloriae, accintus cilicio, deposuit fortitudinem, circumdatus infirmitate, ut per omnia nobis similis fieret. De bi v tej viži svoj nevesti človeški duši glih ratal. Ali vener susebno gnado inu lubezen je izkazal naši pomočnici s. Agnes, divici inu martrnci, dokler ta ženin nebeški Kristus Jezus celu ime je hotel naši s. pomočnici glihi imeti. 
Zakaj, o sveta pomočnica naša, aku tebi je ime Agnes, tvoj nebeški ženin je tudi hotel imenovan biti: agnus. Ecce Agnus Dei, je djal s. Joannes Krstnik. Taku de če en sam puštob preložimo v ime tiga ženina, namreč e namejsti puštaba u, taku ženin bo AGNES. Če pak nevesti namejsti puštaba e postavimo u, taku bo AGNUS. Oh, stutavženkrat srečna si naša s. pomočnica, v tem kir tvoj nebeški ženin cilu ime ima kakor ti. Inu tudi kadar tebe je bil za svojo nevesto poročil, v podobi eniga krotkiga jagneta se je bil prikazal, vedeoč, de ti nikar li z imenam, ampak tudi z djajnom si bila enu nedolžnu jagniče. Zatoraj: Stans a dextris eius Agnus nive candidior, Christus sibi sponsum, et martirem consecravit. Za tiga volo le-ta sama ohcet susebnu v nebesih se obhaja, dokler tu jagne božje je za svojo nevesto enu nedolžnu jagne izvolil, namreč Jezus, sin božji, pomočnico našo sveto Agnes. Zatoraj: Gaudeamus, exultemus, et demus gloriam ei, quia venerunt nuptiae Agni, et uxor eius praeparavit se. Inu ravnu le-tu bom, N.N., izkazal, koku naša s. pomočnica se je bila h tej ohceti prpravila k našimu nauku. 
Pomočnica naša s. Agnes je bila hči eniga žlahtniga inu mogočniga rimskiga gospuda. Ona je bila taku lepa, de v celem Rimi nej bilu lepši gospodične inu tudi bogaboječiši, kakor pravi s. Ambrož: Erat pulchra facie, sed pulchrior fide. Inu kumaj je bila pamet dosegla, de vsa se je bila zalubila v g. Boga inu de per Bogu v gnadi bila, vse, kar je vejdla, de njemu je dopadeče, tu je sturila, inu kar je njemu zuper, tiga se je varvala sturiti. Je vejdla s. Agnes, de svejt inu njegov djane je g. Bogu zuper, zatoraj kar nerveč je mogla, taistiga je savražila inu proč se držala. Je vejdla, de nenucne besede g. Bug savraži inu s. molitvo lubi, zatoraj z ust s. Agnes nihdar nej bilu šlišat ene nenucne besede, ampak vseskuzi je molila inu g. Boga častila. Je vejdla, de g. Bug ofert inu prevzetnost ne more trpeti, inu de ponižajne inu pohlevnost njemu dopade, zatoraj z besedo, z mislijo inu gvantajnam je vselej bila pohlevna inu druge prevzetnosti nej imela, ampak de vse, kar je na zemli, je zaničovala inu samu tu nebešku je štimala inu taku bogaboječe je živela, kakor de bi očitnu g. Boga vidla. Taku de žiher se bom podstopil od naše s. pomočnice reči, kar s. Chrysostomus je od s. Ioannesa Krstnika rekel, namreč: Non fert praesente Domino contineri, non sustinet naturae expectare terminos, sed contendit praesignificare venientem salvatorem. Zakaj s. Agnes še cilu mlada je bila začela pridigvat ajdom prihod Kristusav inu jih učiti to pravo božjo vero, katera zapovej samiga praviga živiga Boga molit inu iz celiga srca lubit. Nad katerem se nej mogel zadosti prečudit s. Ambrož, rekoč: Infantia quidem computatur in annis, sed erat senectus mentis immensa. O devotio supra aetatem, virtus supra naturam, ut mihi videatur non hominis habuisse nomen, sed oraculum martiris, quod indicavit quid esset futura. Ah, N.N., vidite, koku flisnu inu skrbnu naša s. pomočnica se je prpravljala, de bi vredna nevesta krajla nebeskiga ratala. Et uxor eius praeparavit se. 
Inu dokler s. Agnes je dobru vejdla, de nevesta se nerhitrej zamiri svojmu ženinu, kadar ona tu nermanši znamine lubezni izkaže enimu drugimu, zatoraj tiga se je ble varvala inu bala, kakor te grenke smrti, vedeoč, de nebeški ženin pravi: Ego Deus zelotes! Inu de kadar zamerka, de druge lubi raven njega, močnu ga rezsrdi, kateru nam je hotel zastopit (dati) s. Hieronimus, rekoč: Nisi Deus amaret humanum naturam, nunquam zelaretur eam, et in similitudinem mariti peccatum ulcisceretur uxoris. Le-tu je dobru vejdla naša s. Agnes, desilih mlada, zatoraj nej hotela obeniga drugiga lubit, ampak samiga svojga nebeškiga ženina, kakor bote šlišali. 
En dan ugleda to lepo divico, našo pomočnico, sin tiga nerbogatišiga inu neržlahtnišiga rimskiga gospuda Sinfroniusa. V le-to silnu močnu se zalubi; inu dokler je zvejdil bil, de tudi ona je žlahtniga inu bogatiga stanu, sklene le-to za svojo nevesto snubit ter nerpoprej taisti pošle šenkat en žlahtni inu veliku vredni dar. Ali s. Agnes nej hotela nikar taistiga pogledat, veliku minje obdržat. Kadar on le-tu šliši, sklene, de hoče pojti ž njo govorit, meneoč, de, kadar ga bo vidla inu šlišala, bo rada prvolila njega vzeti. En dan, kadar s. Agnes sama je bila doma, gre v hišo ter te nerlepši inu sladkejši besede začne pruti s. Agnes govorit inu veliku žlahtneh reči taisti šenkat hoče. S. Agnes pak srditu k njemu se obrne, rekoč: Discede a me pubulum mortis, quia iam ab alio amatore praeventa sum. Poberi se proč od mene špiža te smrti, prložnost tiga greha, glava peklenska. Pusti me z mirom, zakaj sem z enem drugem v oblubi, v kateriga sem vsa zalublena inu on v mene. Ti si prepoznu prišel; inu desilih poprej bi prišel, jest bi n hotela tebi imeti, de bi si lih bil rimski cesar, zakaj moj ženin je žlahtniši, lepši, bogatiši, pametniši inu lubezniviši, kakor vsi ludje tiga svejta. On je taku cartan, de njegove besede so sladkejši kakor med inu cukar. Taku častit, de angeli njemu na šlužbo strežejo. Je taku čist, de ena divica ga je porodila. Ima taku svetle oči, de sonce pruti taistom je temnu. On drugači lepši šenkinge je meni šenkal, kakor so le-te tvoje. Ipsi sum desponsata, cui angeli serviunt. Annulo suo subarrhavit me Dominus meus lesus Christus, et tamquam sponsam decoravit me corona. Dexteram meam, et collum meum cinxit lapidibus pretiosis, tradidit auribus meis inaestimabiles margarittas. Ne vidiš li, de cilu moje lica je zapečatil s svojo krivjo. Sanguis eius ornavit genas meas. Posuit signum in faciem meam, ut nullum praeter eum amatorem admittam. Zatoraj: poberi se proč od mene ter ne misli več na mojo peršono. 
Zdaj bi hotel jest od tebe, s. pomočnica naša, vejdit, zakaj ženin nebeški je zapečatil tvoja lica s svojo s. krivjo? Vejste zakaj, N.N.? Spumnite, de nekedaj g. Bug je bil sklenil pomorit to prvo rojene po celem Egiptu, zatoraj je bil zapovedal enimu angelu, de on ima vse hiše ponoči obhodit inu vse te prvorojene pomorit. Izraeliterov pak de se ima šonat inu obeniga umorit, kar Izraeliterjom šliši, zakaj taisti so samiga praviga Boga molili, Egipčeri pak so druge bogove molili. Inu de bi ta angel te ne premerkal, zapovej g. Bug lzraeliterjom, de imajo enu mladu jagniče zaklati inu s taisto krivjo njih hišne vrata oškrofiti. Et sumentes de sanguine eius, ac ponent, supra utrumquae postem, et in superliminaribus domorum. Inu kir bo angel le-tu kri vidil, ne bo obeniga v taisti hiši umuril. Erit autem sanguis vobis in signum in aedibus, in quibus eritis. Et videbo sanguinem, et transibo vos. Nec erit in vobis plaga disperdens. Le-tu, kar se je godilu nekedaj v Egipti, se tudi godi ob našem času, zakaj taisti, kateri lubjo druge bogove, bodo z mečam pravice božje posekani, kakor lepu je zamerkal s. Bernardus, rekoč: Nonne stat angelus Domini, qui feccet te mediam, si forte quod avertat ipse alterum amatorem admiseris? Zatoraj dokler s. Agnes nej nihdar obeniga drugiga lubila, ampak svojga ženina nebeškiga, katerimu svoje srce, dušo inu telu z mladiga je bila ofrala, za tiga volo spodobnu ženin nebeški s svojo krivjo je bil zaznamenaval našo s. pomočnico. Sanguis eius ornavit genas meas. Zatoraj meč tiga srda božjiga se nej smejI k Agnes, pomočnici naši, prbližat, dokler obeniga drugiga nej lubila, ampak svojga ženina nebeškiga. Posuit signum in faciem meam, ut nullum praeter eum amatorem admittam. 
Za tiga volo nej hotela pošlušat te zalublene besede tiga rimskiga gospuda, ampak zdrznu reče: Discede a me pubulum mortis, quia iam ab alio amatore praeventa sum. Kadar ta zalubleni mladenič je šlišal inu zamerkal, de nej upajna Agnes pregovorit, de bi ga lubila, od velike žalosti je bil zbolel inu v postelo se položil, kakor en drugi Amnon zavolo lubezni, katero je imel pruti tej lepi Thamar, od kateriga s. pismu pravi: Deperiret eam valde, ita ut propter amorem eius agrotaret. Sinffronius, njega oča, se prestraši, pošle hitru klicat te neručeniši arcate, taistom oblubi velik lon, ako bodo sinu ozdravili. Skušajo veliku arcni, ali vse zabstojn, dokler arcati zamerkajo, de le-ta bolezen inu težava pride od prevelike lubezni, kakor k zadnimu svojmu očetu je bil spoznal, de ta lepa Agnes je uržoh njegove bolezni, od katere bolezni taku piše s. Ambrož: Inter haec lecto prosternitur, et per alta suspiria amor medicis aperitur. Fiunt nota patri, quae fuerunt iam dicta a filio, ad petitionem virginis revolvuntur. Kadar oča le-tu šliši, sam gre obiskati stariši s. Agnes ter silnu žlahtne inu veliku vredne šenkinge s sabo nese. Putans eam maiora velle accipere ornamenta, omnium lapidum pretiosorum secum detulit gloriam, atque omnes mundi huius divitias repromittere si consensum suum eius conjugio non negaret. Takrat s. Agnes se obrne k Sinffroniusu ter pravi: »Moj ženin nebeški veliku lepši šenkinge je meni oblubil dati, katere tem tvojem prglihane so ravnu kakor zlatu pruti železu, kakor sonce pruti temi, kakor nebesa pruti zemli. Thesauros incomparabiles mihi ostendit, quos mihi se daturum promisit.« 
Jest bi hotel vejdit, zakaj ženin nebeški takoršne neprešacene šenkinge oblubi naši s. pomočnici, v tem kir drugem svetem divicam nej bil takoršne žlahtne šenkinge oblubil? Zakaj jest berem, de s. Catharini Senenski namejsti zlate krone je bil dal eno bodečo trnjevo krono. S. Theresi namejsti zlatiga prstina je bil dal en železni žebil. Zakaj tedaj s. Agnes da eno zlato krono? Ciclade auro texta, et immensis monilibus ornavit me. Inu cel život te svetnice je bil z zlatimi kameni inu perIni pokril. Dexteram meam, et collum meum cinxit lapidibus pretiosis, tradidit auribus meis inaestimabiles margaritas, et circumdedit me vernantibus, atque coruscantibus gemmis. Zamerkajte, N.N., kaj pravi Cassianus, de nekedaj obena žena nej smejla zlatiga gvanta nosit, temuč krajIica. Non licebat portare vestes aureas nisi reginis. Ah, zdaj zastopem, zakaj s. Agnes, ženin nebeški, je bil po celem životu pokril z zlatam, dokler je hotel, de s. Agnes vmej drugimi s. divicami bi imela spoznana biti za krajIico, zakaj s. Agnes dopelt martro je bila prestala, namreč martro te smrti inu sramožlivosti, kakor je zamerkal s. Ambrož: Habetis igitur in una hostia duplex martirium, pudoris et religionis. 
Zakaj kadar Sinfronius je vidil, de ne more neč z lepem inu dobrem opravit, se čez s. Agnes močnu rezsrdi ter pošle rihtne hlapce, de imajo taisto zvezano k njemu v hišo prpelati; bugajo ter jo prpelejo. Sinffronius le-to sodbo čez s. Agnes sturi, de ima malike molit, ali pak de jo bo sturil v hišo teh lotrc pelati, de vsaketeri bo žiher ž njo nečistost tribal. S. Agnes pak odgovori, rekoč: »Koku hočeš, de bi jest tvoje malike molila, kateri so mrtvi inu podobe hudičave, dokler jest n hočem cilu tvojga sina, kateri je en živ človek za mojga ženina imeti? Če pak po sili v to lotrsko hišo boš zapovedal mene pelati, imam upajne v mojga ženina nebeškiga, de bo on mene pred nečistimi lotri obvarval, de mojga divištva ne bom zgubila, ravnu kakor je bil rešil taistu nedolžnu jagniče pred tem požrešnem vovkam, kakor je Izaias prerokoval: Habitabit lupus cum agno. Inu če moj ženin, kateri je pravi Bug, je bil Davidu dal možnost, de z ust tih levov inu medvedov je te nedolžne avčice rešil, se troštam, de tudi mene bo rešil od lotrov.« Kadar te besede šliši, ta hudobni Sinffronius zapovej rihtnem hlapcom, de sveto divico do per nagiga sleči, de bi on inu sin njih nesramne očesa mogla nad lepoto te čiste divice nasitit. Oh, kaj z eno veliko žalost inu bridkost je takrat v svojm srcu počutila s. Agnes! Rajši vsako drugo veliko martro bi bila trpela, kakor de bi naga imela pred moškimi peršonami stati. Kadar so jo slačili, milu se je jokala. Ah, spumni Agnes na tvojga nebeškiga ženina, kadar so ga imeli križat, kateru je tudi njemu taku grenku naprej prišlu, de čez obeno martro se nej tožil, ampak čez le-to samo, rekoč: Tota die verecundia mea contra me est. Inu Marija Divica s. Brigidi je djala, de tvoj ženin Jezus Kristus nad tem nervekši martro je počutil. Dum patiebatur erubescentiam nuditatis suae. Vener ne boj se, s. pomočnica naša, zakaj ravnu kakor oča nebeški svojmu sinu inu ženinu tvojmu je bil na pomoč prišel, v tem kir je bil poslal takoršno temo, de obeden nej mogel Kristusa nagiga na križu rezpetiga vidit. Facta hora sexta, tenebrae factae sunt per totam terram usque ad horam nonam. Inu tudi se je bilu taku zgodilu, zakaj kakor so bili to s. divico slekli, ženin nebeški je bil taisti na pomoč prišel, kakor potrdi s. Ambrož: Statim autem, ut spoliata est crine resoluto, tanquam densitatem capillis eius divina gratia concessit, ut melius videtur fimbriis eorum, quam vestibus tecta. Jest sem dobru vejdil, de tvoj ženin nebeški ne bo prpustil tebe nago vidit, dokler tudi uni dobrutlivi oča, kadar je vidil svojga nepokorniga inu zgubleniga sinu nagiga, precej je bil zapovedal, rekoč: Afferte cito stolam primam, et induite illum. Ta prvi gvant, kateriga bote našli v moj hiši, s taistom pokrite mojga sina. Glihi viži je s tabo sturil tvoj nebeški ženin, kakor s. Maximus piše: Nam spoliata virgo tegitur crinibus, et nudata ab hominibus pessimis, vestitur ab angelis bonis. Ah s. pomočnica naša! Koku ti si glih tvojmu ženinu nebeškimu, kateriga oča nebeški je bil zakril s temo, tebe pak je zakril z lasmi. 
lnu s tiga čuda jest zamerkam inu spoznam tvojo angelsko čistost, dokler g. Bug je bil ta veliki mirakel sturil, de tebi taku na naglom lasje do tav so bili zrasli, de obeden nej vidil tvojga nagiga života. Eva, kakor je bila zamerkala, de je naga, je tekla se skriti pod en figav drev, tebe pak g. Bug pokrije poprej, kakor si naga bila, de bi od velike sramožlivosti ne umrla. Ali pak bom rekel, de g. Bug je bil s. Agnes z lasmi pokril, nikar li k znaminu te angelske čistosti, ampak tudi k znaminu te velike pokorščine, katero je pruti g. Bugu imela. Zakaj sem bral, de concilum Grangrese je bil zapovedal panat taisto ženo, katira bi svoje lasi si odrezala k znaminu, de n hoče svojmu možu pokorna biti. Si quae mulier crines attondeat; quod ei Deus ad subiectionis materiam tribuit, tanquam praetium dissolvens obedientiae, anathema sit. Oh častita Agnes, kir ti nejsi bila lasje tvoje ostrigla, ampak g. Bug jih je bil nagmeral k znaminu tvoje velike pokorščine pruti tvojmu nebeškimu ženinu. Inu nikar li z lasmi, ampak tudi s svetlobo nebeško je bil g. Bug zakril nagoto naše s. pomočnice, kakor sama pravi: Induit me Dominus ciclade auro texta. Kir morem žiher od s. Agnes reči: Amicta lumine sicut vestimento. Zdaj meni naprej pride, kar vpraša ta učeni Tostatus, če v nebesih bodo nagi ali pak oblečeni. Odgovori, de bodo gvantani s svetlobo nebeško. Oh izveličena s. Agnes, de še na zemli je bila ogvantana, kakor bodo v gvanti v nebesih ti izvoleni. Ali jest se ne čudem, zakaj spumnim, de tudi tvoj ženin nebeški na tem hribu Tabor s svetlobo nebeško se je bil pokril. Resplenduit facies eius sicut sol vestimenta autem eius facta sunt alba sicut nix. V tem tudi si mogla glih biti tvojmu nebeškimi ženinu, zatoraj s svetlobo nebeško je bil tebe pokril. 
Inu desilih ta veliku čudu Sinffronius je vidil,vener se nej pobulšal, ampak zapovej to s. divico v hišo teh lotrc pelati, de bi po sili divištvu zgubila. Ženin nebeški pak pošle eniga angela divištvu svete neveste varvat. Igressa Agnes turpitudinis locum, angelum praeparatum invenit. Je rejs, de veliku nečistih lotrov so v to hišo tekli, meneoč svoje nesramne želje napolnit z le-to lepo divico, kumaj pak so v kambro stopili inu to veliko svetlobo tiga angela ugledali, precej veliko grevingo v srci so počutili inu čistu živeti oblubili, kakor pravi s. Maximus: Denique populos, quos praeco ad libidinem invitaverat, et virgo ad castitatem obtinuit, et quos ad eam diabolus inquinatos induxit, illa a se mundos ejecit. Oh, koku glih si ti nevesta svojmu ženinu, od kateriga stoji pisanu: Ecce agnus Dei, ecce qui tollit peccata mundi. Glihi viži zamorem od tebe reči: Ecce agnus Dei, ecce qui tollit peccata mundi. Zakaj vsi taisti, kateri so v kambro prišli, so bili polni grehov, ali s. Agnes od grehov jih je rešila inu k pravi veri prpravila, kakor s. Ambrož potrdi: Interea lupanar, efficitur locus orationis, in quo omnis, qui fuisset ingressus, adoraret, et veneraretur, dans honorem immenso lumini. Nej čudu, zakaj ženin nebeški je bil enu jagne, kateru je oblast imelu čez te grešne srca, taista pravične sturiti, zatoraj ti s. preroki so prosili, de bi naj svejt prišel, rekoč: Emitte agnum dominatorem terrae. Glihi viži s. Agnes je imela to oblast te grešne ludi pravične inu bogaječe sturiti. Oh, s. pomočnica naša, koku glih si svojmu nebeškimu ženinu. 
Vmej drugimi je bil prtekil tudi ta zalubleni Sinfroniav sin, meneoč svoje nečiste želje nasitit s to lepo divico, kateru tulikajn je želel za svojo ženo imeti inu se nej šonal angela, ampak prevzetnu se k s. Agnes prbliža ter je hotel taisto objeti; pole en velik strah ga obide ter na tla pade inu hudič se prikaže inu ga zadavi. Kadar le-tu zašliši Sinfronius, de njegov sin je umrl, ob velike žalosti je hotel cagat. Teče gledat, ga najde mrtviga, pohlevnu začne prosit s. Agnes, de bi sprosila od svojga nebeškiga ženina, de bi zupet njegov sin oživil, ter oblubi, de hoče spoznati, de Kristus je pravi Bug. Poklekne s. Agnes, prosi inu moli svojga ženina nebeškiga, kar precej ta mrtvi živ gor vstane ter na vus glas začne po Rimi šrajat: »Nej obeden pravi Bug, ampak sam le-ta, kateriga kršeniki molijo inu ta divica Agnes za svojga ženina je izvolila. Tiga vsi ludje imamo za ediniga, praviga, živiga Boga molit, aku n hočemo pogubleni biti!« Oh srečna pomočnica naša s. Agnes, katera si glih tvojmu ženinu nebeškimu, kateri te duše s temnic je bil rešil; ti tudi dušo tiga mladeniča z večnih temnic si rešila. Ti hudobni inu trdovratni ajdovski mašniki pak se so bali svoj lon inu dobiček zgubiti, zatoraj so tem preprostem ludem zastopit dali, de ona je cuprnca inu de skuzi cuprnijo te čuda dela; ter začnejo ajdje dražit, de bi taisto živo imeli sežgati. Bugajo te hudobne folš mašnike, en velik ogin zanetijo inu to sveto divico živo v ogin vržejo, ali plamen daleč od te s. divice stopi ter vse taiste ajdovske mašnike inu rihtne hlapce sežge inu cilu nikar en las nad s. Agnes ne zgori. Takrat ona vzdigne svoje oči pruti nebesam ter pohlevnu g. Boga zahvali, rekoč: Benedico te pater Domini mei Jesu Christi, quia per filium tuum ignis extinctus est a latere meo. Na le-te besede ogin je bil precej ugasnil inu s. Agnes pres vse škode vun stopi. Kadar ludje su le-tu vidili, na vus glas so vpili: »Pravi, živi Bug je ta, kateriga Agnes moli, kateriga tudi mi hočemo molit!« Oh pomočnica naša! Če od tvojga ženina stoji pisanu: Lucerna eius est agnus, žiher tudi od tebe bom rekel, de si bila lampa rimskiga mesta, dokler si bila resvetila z lučjo s. vere te temna srca tiga ajdovskiga folka. Lucerna eius est Agnes. 
Ali dokler ženin nebeški je imenovan Agnus occisus ab origine mundi. Tudi s. Agnes, de bi svojmu ženinu glih bila, pride rabel ter jo pele na rihtni plac. Agnes z velikim vesejlam je šla inu ravnu kakor Jeremias je djal od Kristusa: Sicut Agnus, qui portatur ad victimam, glihi viži s. Agnes kakor enu nedolžnu jagne prpogne svojo glavo pred rabelnam. Ali rabel se prestraši, kakor je zamerkal s. Ambrož, rekoč: Cerneres trepidare carnificem, quasi ipsi addictus fuisset, tremere percusoris dexteram, pallere ora alieno timentis periculo, cum puella non timeret suo. K zadnimu vener tej nedolžni avčici glavo odseka, kar precej zemla se strese od žalosti, ravnu kakor se je bila stresla, kadar jagnje božje Kristus Jezus je bil umrl na križu. Et terra mota est. Ter precej po smrti se prikaže očetu inu materi svetlejši kakor tu rumenu sonce ter jih je troštala, rekoč: Congaudete mecum, et congratulamini, quia cum his omnibus lucidas sedes accepi. Ah, s. pomočnica naša, iz srca mi se rezveselimo s tabo, de si v krajlevestu tvojga nebeškiga ženina prišla, s katerem do vekoma boš krajlovala. Ah te pohlevnu prosimo: Prosi za nas tvojga nebeškiga ženina, de bi tudi nam gnado dal v njegovo krajlevestu priti. Amen. 
